CSAK ÉN VOLTAM SZERELMES

Rég elmentél már és elfeledtél engem,
de én mozdulatlan várlak, fényképed kezemben.
Itt nem változott semmi, mindent úgy találsz, mint régen.
- Ha egyszer visszajönnél! - Még él benned reményem.

A várost és az utcát, a házam megtalálod.
Itt nem múlnak a percek, az idő elvarázsolt.
A tegnap él a mában, míg a kis szobámban várlak,
hogy betoppanj még egyszer, s én karjaimba zárlak.

	De túl messze mentél, s én túl sok, amit kérek,
	hogy visszatérj hozzám, hogy együtt legyünk végleg.
	Én égtem csak érted, te voltál a hűtlen.
	Nem gondoltam rá: csak én voltam szerelmes...

A várost és az utcát, a házam megtalálod.
Itt nem múlnak a percek, az idő elvarázsolt.
A tegnap él a mában, míg a kis szobámban várlak,
hogy betoppanj még egyszer, s én karjaimba zárlak.

	De túl messze mentél, s én túl sok, amit kérek,
	hogy visszatérj hozzám, hogy együtt legyünk végleg.
	Én égtem csak érted, te voltál a hűtlen.
	Nem gondoltam rá: csak én voltam szerelmes...

	Nem gondoltam rá: csak én voltam szerelmes...
	Nem gondoltam rá...

	Nem gondoltam rá: csak én voltam szerelmes...
	Nem gondoltam rá...

	De túl messze mentél, s én túl sok, amit kérek,
	hogy visszatérj hozzám, hogy együtt legyünk végleg.
	Én égtem csak érted, te voltál a hűtlen.
	Nem gondoltam rá: csak én voltam szerelmes...